Kako predivno dramatično.
Najgrublja, divljačka predstava prirode u svom najgorem obliku,
i nas troje, elegantnih troje, unutar toga.
Volio bih da mislim da bijesni Jehova
usmjerava te svjetleće strijele direktno u moju glavu.
Nepognutu glavu Georgea Gordona, Lorda Byrona, najvećeg grešnika Engleske.
Ali ne mogu toliko laskati sebi.
Vjerojatno su te munje namijenjene našem dragom Shelleyu.
Nebeski pljesak za najvećeg engleskog pjesnika.
- A što je s mojom Mary? - Ona je anđeo.
Misliš?
Čuješ li?
Hajde, Mary. Dođi vidjeti oluju.
Znaš koliko me munje plaše.
Shelley, dragi, hoćeš li, molim te, upaliti one svijeće?
Mary, draga.
Zadivljujuće stvorenje.
- Ja, Lorde Byrone? - Bojiš se munje i mraka.
A napisala si priču koja mi je zaledila krv u žilama.
Pogledaj je, Shelley. Možeš li vjerovati da je ta ljupka dama stvorila Frankensteina?
Čudovište nastalo od mrtvaca iz iskopanih grobova.
- Zar to nije zadivljujuće? - Ne znam zašto to misliš.
Što očekuješ?
Takvoj publici je potrebno nešto jače od lijepe, male ljubavne priče.
Pa, zašto onda ne bih pisala o čudovištima?
Nije ni čudo što je Murray odbio izdati knjigu. Njegova publika bi bila šokirana.
Mislim da će biti objavljena.
Onda ćeš, draga, imati za puno toga odgovarati.
Izdavači nisu uvidjeli da je moj cilj bio napisati moralnu lekciju
o kazni koja slijedi smrtniku koji se usudio imitirati Boga.
Koji god da ti je bio cilj, jako uživam u ukusu svakog pojedinačnog užasa.
Prevrćem ih preko jezika.
Nemoj, Lorde Byrone. Ne podsjećaj me na to večeras.
Groblje je bilo sjajan ambijent za početak!
Žena koja jeca, prvi grumen zemlje na kovčegu. To je bilo prilično jezovito.
Frankenstein i patuljak kradu tijelo iz njegovog tek nastalog groba.
Skidaju obješenog čovjeka s vješala na kojima se ljuljao na vjetru.
Frankensteinov prepreden rad u njegovom laboratoriju na planini,
gdje je raskomadavao mrtve ljude i od njih radio ljudsko čudovište,
tako strašno i užasno, da ga je samo mozak napola ludog čovjeka mogao izmisliti.
A zatim ubojstva, dijete koje se utopilo.
Samog Henryja Frankensteina je s vrha zapaljene vodenice upravo bacilo
čudovište koje je on stvorio.
A upravo ovi krhki bijeli prsti su istkali tu noćnu moru.
Ubola sam se zbog tebe, Byrone.
Krvari.
Hajde, hajde. Mary, stvarno mislim da je šteta što si tako naglo završila priču.
To uopće nije bio kraj. Da li biste željeli čuti što se dogodilo nakon toga?
Voljela bih vam ispričati.
Ova noć je savršena za misterij i užas.
Sam zrak je pun čudovišta.
Pretvorio sam se u uši. Dok nebo eksplodira u noći, otvori svoje paklene jame.
Pa, onda zamislite da stojite pored zapaljene vodenice.
Vatra jenjava.
Uskoro se prevrnu goli kostur zgrade,
mršavi krov nestade u nebesima.
Pa, moram priznati da je ovo najbolja vatra koju sam ikada vidjela.
- Zašto ti plačeš? - Užasno je.
Znam. Ali poslije svih tih ubojstava i nakon što sirotog g. Henryja nose kući da umre,
drago mi je što vidim da je to čudovište ispečeno na smrt pred mojim vlastitim očima.
I to je predobro za njega.
Sve je to vražji posao i bolje se prekriži prije nego što te on ščepa.
Hajde, hajde. Sve je gotovo.
Vratite se kućama i idite na spavanje.
Eno ga ponovno. Uopće nije izgorio.
- Ima još. - Zar čudovište još uvijek nije mrtvo?
Krajnje je vrijeme da svi pristojni muževi i žene odu na spavanje.
To njegova utroba gori.
Utroba uvijek posljednja izgori.
Idite. Imali ste dovoljno uzbuđenja za jednu noć.
Taj čudak koga zovete čudovištem je mrtav.
Čudovište, dakako!
Možete zahvaliti svojim sretnim zvijezdama što su poslali mene da vam zaštitim živote i imovinu.
Zašto niste zaštitili one utopljene i ubijene?
Ma, hajde sada. Potrebno nam je ujedinjenje, ne pobune.
- Tko se buni? - Idite, idite.
Laku noć svima i lijepi snovi.
Ma, lijepi snovi tebi.
Misli da je sve samo zato što je nadzornik. Ha!
Jadni g. Henry. Trebalo se oženiti danas tom divnom djevojkom, Elizabeth.
Pokrijte ga. Netko mora saopćiti vijesti sirotoj djevojci.
Jašite što brže možete do dvorca
i recite starom barunu Frankensteinu da donosimo njegovog sina kući.
- O, Bože. - O, začepite.
Pođi kući, Hanse. Čudovište je sada mrtvo.
Ništa nije moglo preživjeti u tom požaru. Zašto još stojiš ovdje?
Želim se uvjeriti vlastitim očima.
O, Hanse, sigurno je mrtav.
Mada, bio mrtav ili živ, ništa nam ne može vratiti malu Mariju.
Kada vidim njegove izgorjele kosti, moći ću spavati noću.
Vrati se, Hanse! I ti ćeš izgorjeti!
Maria se utopila, a ti ćeš izgorjeti! Što onda da ja radim?
Ne!
Hanse. Hanse!
Gdje si? Hanse! Jesi li dobro?
Čujem te. Evo, daj mi svoju ruku, Hanse.
Evo.
O, nebesa, što je ovo?
Henry? Recite mi.
O, gospo, kako da vam kažemo?
Unesite ga.
- Alberte. - Što hoćeš?
Živo je. Čudovište je živo!
- Ma, začepi, ti stara budalo. - Vidjela sam ga.
Nije se pretvorilo u kostura.
Preživjelo je vatru.
Ma, idi odgristi sebi jezik. Mi ne vjerujemo u duhove.
Nitko mi neće povjerovati.
U redu, neću se petljati u to.
Neka svi budu ubijeni u svojim krevetima.
- Reci mi nešto, Henry. - O, gospo, on više nikada neće govoriti.
Ovo mi je bilo suđeno.
Rečeno mi je da se čuvam prve bračne noći.
O, pogledajte, gospo! Živ je!
Henry, dragi.
Elizabeth.
O, kako užasna prva bračna noć.
Sada možeš u krevet, Mary.
- Uskoro će ti biti bolje. - Skoro sam se skroz oporavio.
Kada budeš dovoljno jak, otići ćemo i zaboraviti ovo užasno iskustvo.
Zaboraviti? Kada bih samo mogao zaboraviti.
Ali ne ide mi iz glave.
Proklet sam zbog petljanja u tajne života.
Možda smrt je sveta, a ja sam zgriješio.
Ali kako je to divna vizija bila.
Sanjao sam da budem prvi koji će svijetu otkriti tajnu koju Bog tako ljubomorno čuva.
Formulu za život.
Pomisli o moći za stvaranje čovjeka.
I uspio sam. Učinio sam to. Stvorio sam čovjeka.
I tko zna? S vremenom sam ga možda mogao naučiti da izvršava moje naredbe.
Mogao sam napraviti novu rasu. Možda sam mogao i otkriti tajnu vječnog života.
Henry, ne pričaj tako. Ne misli na to. To je bogohulno i zlobno.
Mi nismo predodređeni da znamo te stvari.
Možda meni je suđeno da znam tajnu života.
To je možda dio božanskog plana.
Ne, ne. To te vrag izaziva.
Smrt, a ne život, je u tome i na kraju svega toga.
Slušaj, dok si ti ležao ovdje i prevrtao se u bunilu, nisam mogla spavati.
A kada počneš buncati o svojoj luđačkoj želji
da stvoriš živog čovjeka od praha mrtvih,
kao da se čudna utvara pojavi u ovoj sobi.
Pojavi se, izgleda kao Smrt. I svaki put je sve jasnija, bliža.
Kao da ide prema tebi, kao da mi te želi oduzeti!
Eno je. Pogledaj.
- Tamo. - Ne vidim ništa, Elizabeth. Gdje?
Tamo nema ničega.
Tamo! Tamo! Dolazi po tebe!
Bliže! Henry! Henry! Henry! Henry!
Henry!
Alberte! Prokleti čovjek. Nikada ga nema kada je potreban.
Kakve koristi od pješaka, u svakom slučaju?
U redu. U redu!
Nemoj srušiti dvorac kucanjem! Još uvijek nismo svi mrtvi.
- Nikoga nema kod kuće. - Pustite me da uđem, dobra ženo.
Znam da je mladi barun Frankenstein kod kuće.
Bolestan je. U svom je krevetu, gdje bi i svi pristojni ljudi trebali biti ovo doba noći.
Recite mu da je dr. Pretorius ovdje povodom tajne stvari od životne važnosti,
i da ga moram vidjeti nasamo večeras.
Dr. Pretorius?
Pretorius?
- Kako ono? Kako se prezivate? - Dr. Pretorius.
Takvo prezime ne postoji.
Ostanite tu.
- Tko je to? - Ja sam, Minnie, gospo.
O, uđi.
Dr. Pretorius je ovdje.
Kaže da želi vidjeti gospodina. Inzistira.
Pretorius?
Vrlo čudan stari gospodin, gospodaru.
I želi vas vidjeti povodom tajne stvari od životne važnosti, kaže.
Večeras. Nasamo.
- Uvedi ga. - Henry, tko je taj čovjek?
Dr. Pretorius.
Barun Frankenstein, pretpostavljam?
Slobodno uđite, doktore.
Nadam se da ćete mi oprostiti zbog posjeta u ove kasne sate.
Ne bih se usudio doći, da ne moram porazgovarati s vama
o stvari za koju mislim da može biti od velike važnosti za vas.
Ovo je profesor Pretorius. Bio je doktor filozofije na sveučilištu.
- Ali... - Ali je izbačen.
Izbačen, moj dragi barune, to je prava riječ.
Jer sam znao previše.
Henry je vrlo bolestan, profesore. Ne bi se trebao uznemiravati.
Ja sam i doktor, barunice.
Zašto ste došli ovamo večeras?
Moj posao s vama, barune, je privatna stvar.
Elizabeth, molim te.
Nadam se da nećete uznemiriti Henryja.
- Što želite? - Trebali bi raditi zajedno.
Nikada. Ovo je nečuveno.
Završio sam s tim. Dosta mi je tog vražjeg posla.
Čim ozdravim, oženit ću se i odlazim.
Zamolit ću vas da još jednom razmislite.
Vi znate, zar ne, da ste zapravo vi
odgovorni za sva ta ubojstva?
Kazne slijede za ubijanje ljudi.
A s vašim stvorenjem, koje još uvijek hoda okolo...
Vi mi prijetite?
Ne bih to tako nazvao.
Došao sam s nadom da ćemo vi i ja, zajedno, ne više kao učitelj i učenik,
već kao kolege znanstvenici, možda istražiti tajne života i smrti...
Nikada. Ne idem dalje.
...i dostići cilj o kojem je znanost mogla samo sanjati.
Ne smijem nastaviti s eksperimentima. Naučio sam užasnu lekciju.
To je tužno, vrlo tužno.
Ali vi i ja smo otišli predaleko da bi se sada zaustavili.
Niti se s tim može prestati tako lako.
I ja sam, također, nastavio sa svojim eksperimentima.
Zato sam ovdje večeras.
Trebate vidjeti moju kreaciju.
Da li ste i vi uspjeli oživjeti mrtve?
Ako mi vi, barune, ukažete čast i posjetite moje skromno prebivalište,
mislim da će vas zainteresirati ono što vam imam za pokazati.
Nakon 20 godina tajnog znanstvenog istraživanja i kontinuiranih neuspjeha,
i ja sam stvorio život, kako to kažemo, po Božjem liku.
Moram se uvjeriti. Kada to mogu vidjeti?
I pomislio sam da ćete promijeniti mišljenje.
Zašto ne večeras? Nije previše kasno.
- Da li je daleko? - Ne, ali trebat će vam kaput.
Mislim da je bolje da vaš kočijaš pričeka ovdje.
Hoćete li sjesti, barune?
Prije nego što vam pokažem rezultate svojih skromnih eksperimenata,
volio bih nazdraviti u ime našeg partnerstva.
Volite li gin? To je moja jedina slabost.
Za novi svijet Bogova i čudovišta.
Stvaranje života je očaravajuće,
izuzetno očaravajuće, zar ne?
Ali ne mogu u potpunosti odgovarati za sve što ću vam pokazati.
Međutim, možda sada vi možete, budući da ste mi partner.
Moji eksperimenti nisu baš ispali poput vaših, Henry.
Ali znanost, baš kao i ljubav, ima svoja mala iznenađenja, kao što ćete vidjeti.
Pobogu, doktore. Što je ovo?
Postoji zanimljiva raznolikost kod mojih primjeraka.
Moj prvi eksperiment je bio tako divan
da smo je učinili kraljicom.
Šarmantno, zar ne?
Onda smo, naravno, trebali nabaviti kralja.
Sada je on toliko zaljubljen u nju da smo ih morali odvojiti.
Hajde, hajde. Trebam biti vrlo pažljiv s kraljem.
Ponašaj se pristojno.
Moj sljedeći proizvod je toliko osuđivao prethodno dvoje
da smo ga učinili nadbiskupom.
Izgleda da je zaspao. Moram ga probuditi.
Sljedeći je vrlo vragolast.
Vrlo bizaran mali tip.
Pomalo sliči na mene, zar ne? Ili si previše laskam?
Puno sam se namučio s njim.
Ponekad se pitam da li bi život bio zanimljiviji
da smo svi vragovi
i da nema gluposti o anđelima i dobroti.
O, kralj je opet izašao.
Čak i kraljevske ljubavi znaju biti gnjavaža.
Siroti nadbiskup. Ima pune ruke posla.
Tako. To će te ušutkati.
Moja mala balerina je vrlo ljupka, ali tako dosadna.
Samo želi plesati uz Mendelssohnovu "Proljetnu pesmu",
i to je stvarno monotono.
Moj sljedeći produkt je vrlo konvencionalan, bojim se.
Ali nikada ne znaš kako će ispasti ove stvari.
To je bio eksperiment s morskom travom.
Moj problem se nalazi u dostizanju normalne veličine.
To je vama uspjelo.
Trebam poraditi na tome s vama.
Ali, ovo nije znanost.
To je više kao crna magija.
Mislite da sam lud. Možda i jesam.
Ali slušajte, Henry Frankenstein,
dok ste vi kopali po grobovima sastavljajući mrtva tkiva,
ja sam, moj dragi učeniče, otišao po svoj materijal na sam izvor života.
Ja sam uzgajao svoja stvorenja kao kulture. Uzgojio sam ih kako priroda to čini, iz sjemena.
Ali ipak, vi ste postigli rezultate koji su meni promakli. Samo zamislite.
Kakvu bi svjetsku, zapanjujuću suradnju mi ostvarili,
vi i ja, zajedno.
Ne. Ne, ne, ne.
Ostavite mrtvačnicu i krenite stazama prirode,
ili Boga, ako volite priče iz Biblije.
Muškarce i žene, stvorio ih je On.
Budite plodonosni i umnožavajte.
Stvorite rasu, rasu napravljenu od strane ljudske ruke na Zemlji. Zašto ne?
Ne usuđujem se. Ne usuđujem se čak ni pomisliti na to.
Naš ludi san je samo napola ostvaren.
Vi sami ste stvorili čovjeka.
Sada mu zajedno možemo stvoriti para.
Mislite...?
Da, ženu.
To bi trebalo biti baš zanimljivo.
Molim vas, ne dodirujte me!
Eno je! Brzo!
Eno ga. Pucaj!
Trči u selo, brzo. To je čudovište. Reci nadzorniku.
- Što je sada? - Čudovište! U šumi je!
Uzmite pse tragače. Povedite sve muškarce koje nađete, zaključajte žene u kuće
i čekajte mene.
A sada! Čudovište, kako da ne! Pokazat ću mu. Pratite me.
Gdje je on?
Dobro ga zavežite. Ne želim nikakve propuste.
Prvo mu povežite noge. Prvo noge!
Nimalo ne surađujete. Nimalo.
Jeste li ga uhvatili? To želim znati. Jeste li ga uhvatili?
Naravno da smo ga uhvatili, dobra ženo.
Dobro obavljeno. Pazite da se ne oslobodi ponovno.
Mogao bi napraviti štetu i nekoga povrijediti.
- Spustite ga dolje kad ga zavežete. - Je li vam potrebna pomoć tamo? Ja ću ga vezati!
Sada ga odnesite u stari zatvor i povežite ga lancima.
Tu ste. Nađite neko uže i vežite ga.
Hajde, sad. Vratite se na posao.
Budi miran.
To je dovoljno. Dođite i zaključajte vrata. Ne možemo izgubiti cijeli dan na ovo.
Ne bih ga voljela naći pod krevetom navečer. On je noćna mora i danju.
Maknite se odatle! Idite s tog prozora!
Ha! Vi radite svoj posao i pobrinite se da on ne pobjegne odatle. Opasan je.
Sada se mogu vratiti važnijim stvarima.
Prošlo je radno vrijeme.
- Noć, gospodine. - Čudovište, kako da ne!
Oslobodio se! Upucaj ga!
Pomoć! Oslobodio se!
Idite kućama. On je bio samo odbjegli luđak.
Samo je bilo potrebno da ga netko uhvati, to je sve. Sasvim bezopasno.
Upucajte ga! Zašto ga ne upucate?
Gdje je Frieda?
Frieda! Frieda!
- Frieda? Gdje je Frieda? - Upravo je otišla.
O, pogledajte!
Frieda! O, što su ti učinili?
Gđo Newman. O! Dođite!
- Siroti stari Newman. - Gdje je njegova žena, gđa Newman?
Gđo Newman.
- Gđo Newman! - Gđo Newman!
Gđo Newman!
Još jedno je unutra.
Gđo Newman.
Aurora, budi blizu mene!
Bilo bi bolje da odemo iz ovih krajeva.
- Nije sigurno. - Zašto?
Bojim se! Čudovišta!
Ma, nema opasnosti. On je u zatvoru i tamo će ga zadržati.
Gdje su papar i sol? Nemamo papar i sol.
U redu, majko. Donijet ću ih.
Ne brini. Jest ćeš meso.
Makni se odatle!
Tko je tamo?
Tko je to?
Dobrodošao, moj prijatelju, tko god bio.
Tko si ti?
Mislim da te ne znam.
Ne mogu te vidjeti. Ne vidim ništa.
Oprosti mi, ali slijep sam.
Uđi, moj siroti prijatelju.
Nitko te ovdje neće povrijediti.
Ako si u nevolji, možda ti mogu pomoći.
Ali ne moraš mi pričati o tome ako ne želiš.
Što nije u redu?
Povrijeđen si, siroti moj prijatelju.
Dođi.
Sjedni.
Sada mi reci, tko si ti?
Ne razumijem.
Zar ne možeš govoriti?
To je čudno.
Možda... možda si i ti unesrećen.
Ja ne mogu vidjeti, a ti ne možeš pričati.
Je li tako?
Ako razumiješ što govorim, stavi ruku na moje rame.
To je dobro.
Ne, ostani ovdje.
Donijet ću ti hranu.
Bit ćemo prijatelji.
Puno puta sam se molio Gospodu da mi pošalje prijatelja.
Ovdje je vrlo samotno, i prošlo je dosta vremena
otkad je neko ljudsko biće kročilo u ovu kolibu.
Brinut ću se o tebi,
a ti ćeš mene tješiti.
Sada moraš legnuti
i spavati.
Da, da, sada moraš spavati.
Naš Oče, zahvaljujem ti
što si se, u svom velikom milosrđu, smilovao nad mojom velikom usamljenošću.
I sada si, iz noćne tišine,
spojio zajedno dvoje svoje usamljene djece,
i poslao mi prijatelja,
da bude svjetlost mojim očima i utjeha u teškim vremenima.
Amen.
A sada, naša lekcija.
Zapamti, ovo je kruh.
Kruh.
A ovo je vino... za piće.
- Piće. - Piće.
Dobro. Dobro.
Mi smo prijatelji, ti i ja.
- Prijatelji. - Prijatelji.
- Dobro. - Dobro!
A sada, cigareta.
Ne, ne. Ovo je dobro.
Cigareta. Probaj ti.
Cigareta.
Dobro, dobro.
Dobro.
Prije nego što si ti došao, bio sam usamljen.
Loše je biti sam.
Sam.
Loše.
Prijatelj. Dobro. Prijatelj. Dobro.
Sada, dođi ovamo.
A što je ovo?
Ovo je drvo za vatru.
Drvo.
A ovo je vatra.
Ne, ne. Vatra je dobra.
Vatra nije dobra.
Postoji dobro i postoji loše.
Dobro. Loše.
Dobro.
Glazba?
Možete li nam reći kako da izađemo iz ove šume? Izgubili smo se.
Uđite, prijatelji, i malo se odmorite.
- Pogledaj. - To je čudovište!
Što radite? Ovo je moj prijatelj.
Prijatelj? Ovo je zlotvor koji je ubio pola sela!
Pobogu, čovječe, zar ne vidiš?
O, on je slijep!
On nije čovjek! Frankenstein ga je napravio od mrtvih tijela.
Moj prijatelju. Zašto to radiš?
Prijatelju.
Pogledajte.
Kojim putem je otišao?
Ovim! Otišao je ovim putem!
Prijatelj.
- Već mogu omirisati duhove. - Nikada nisam podnosio grobove.
Začepite i pratite me.
Pročitaj zapis. Što piše?
"Umrla 1899. Maddalena Ernestine, voljena kćer..."
O, to nije bitno. Koliko je imala godina?
"Stara 19 godina i tri mjeseca."
Dakle, to je ta. Na posao.
- Što čekate? - Smiluj nam se.
- Želite da vas pošaljem na vješala? - Ne može biti gore od ovoga.
- Pa, jeste li spremni? - Da.
Evo ga.
Lijepa je na svoj način, zar ne?
Nadam se da ima čvrste kosti.
- Sada djeluje lakše. - Da.
Pa, doktore, pretpostavljam da je to sve za večeras.
- Možemo li sada kući? - Da. Ja ću ostati ovdje na kratko.
Sviđa mi se ovo mjesto.
- Pazite da vas nitko ne vidi dok odlazite. - Znamo.
- I ostavite mi taj fenjer dolje. - U redu, u redu.
Ako ovoga bude još, što kažeš, kompa?
Da se predamo i nek' nas objese?
- Slažem se s tim. - Nije ovo život za ubojice.
Dajem ti čudovište.
Mislio sam da sam sam. Dobra večer.
Cigareta.
- Prijatelj. - Da, nadam se.
Uzmi cigaru. One su mi jedina slabost.
Dobro, dobro.
Piće. Dobro.
Dobro.
Ti... radiš čovjeka...kao ja?
Ne. Ženu.
- Prijatelja za tebe. - Ženu?
Prijatelja. Da.
Ja želim prijatelja. Kao ja.
Mislim da ti možeš biti vrlo koristan.
Ti ćeš pridodati malo sile argumentima, ako bude potrebno.
Znaš li tko je Henry Frankenstein? I tko si ti?
Da. Znam.
Napravio me od mrtvih.
Ja volim mrtve.
Mrzim žive.
Mudar si za svoju generaciju.
Moramo lijepo popričati, a onda trebamo obaviti važan poziv.
Žena. Prijatelj.
Supruga.
Onaj dr. Pretorius je opet ovdje, gospodine.
Eto, znao sam.
- Reci mu da ode. Ne želim ga vidjeti. - Nego što ću.
Dobra večer, Henry.
Barunice, još uvijek nisam imao priliku
čestitati vam na braku.
- Molim vas, primite čestitke sada. - Dr. Pretorius.
Ne znam čime se bavite ali, što god bilo,
iskreno vam kažem da se ne bojim toga, a ni vas.
Henry je bio vrlo bolestan. Ne bi se trebao uzbuđivati ili uzrujavati.
Vaš posjet u ovo vrijeme je vrlo nepoželjan.
Henry, čula sam da je došla kočija. Pobrinut ću se da ukrcaju prtljagu.
Onda odlazimo.
Mislim da znate zašto sam ovdje, Henry.
Sve neophodne pripreme su izvršene. Moj udio u eksperimentima je gotov.
Napravio sam, pomoću svoje metode, savršen ljudski mozak, živ, ali trenutno neaktivan.
Sve je sada spremno da vi i ja započnemo svoju uzvišenu suradnju.
Ne, ne. Ne govorite mi o tome. Ne želim čuti.
Predomislio sam se. Neću to raditi.
Očekivao sam ovo.
Smatrao sam da nam je potreban još jedan pomoćnik.
Možda vas "on" može uvjeriti.
- Ništa me ne može uvjeriti. - Vidjet ćemo.
- Ne! Ne to! - On je bezopasan, osim kad ga naljutite.
Frankenstein.
Da, malo se razvio otkad je došao kod mene.
Sjedni.
- Što želiš? - Znaš ti.
- Ovo je tvoje djelo. - Da.
Ne želim sudjelovati u tako čudovišnoj zamisli.
- Da. Moraš. - Maknite ga odavde.
Neću ni pričati o tome dok ne ode.
Idi sada.
Idi.
- Moraš to učiniti. - Ništa me ne može natjerati da nastavim s tim.
Sad.
Stavite torbe u kočiju, ja izlazim za minutu.
Idi reci gospodaru da požuri, Minnie, ili će nam pobjeći vlak.
Oprostite što sam tako nervozna, gospo,
ali ne volim vas ostavljati samu.
- O, besmislica, Minnie, bit ću u redu. - Nadam se, gospo.
Jesi li to ti, Henry?
Henry! Henry, upomoć!
Henry!
Gospo!
Elizabeth.
Što je bilo? Što nije u redu?
O, gospodaru, nestala je!
Čudovište ju je uhvatilo!
Vidjela sam. Barunica je nestala!
To je Pretoriusovo djelo. Brzo, potraga. Ne smijemo izgubiti ni trenutka.
Upozoravam vas, ako vam je vrijedan život vaše ljubavnice,
da ništa ne radite, niti da govorite o ovome.
Uvjeravam vas da će barunica biti vraćena živa,
ako sve prepustite meni.
Ništa, zapravo, osim onoga što on zahtijeva.
Ne mogu pronaći Elizabeth.
O, priznajem da sam poražen.
Ali ako je možete vratiti,
učinit ću sve što želite.
Jeste li spremni dovršiti sa mnom ovaj eksperiment?
- Što je s Elizabeth? - Ona je dobro
i bit će vraćena živa ako nastavite.
Spreman sam.
Pazite na stepenice. Mislim da su malo skliske.
Smatram da je kuća vrlo lijepa.
Interesantno je pomisliti da bismo nekada davno
bili spaljeni kao čarobnjaci zbog ovog eksperimenta.
Doktore, mislim da srce kuca.
Pogledajte. Kuca.
- Ali ritam otkucaja nije ujednačen. - Povećajte količinu solne otopine.
- Da li je živo? - Ne, još uvijek nema života.
Ovo je samo simulacija života.
Do akcije dolazi samo kada se uključi struja.
Moramo biti strpljivi. Srce je kompleksnije od bilo kojeg drugog dijela tijela.
Pogledajte. Otkucaji postaju brži.
Da...
- Stalo je. - Da li da pojačam struju?
Ovo srce je beskorisno.
Treba mi drugo. I mora biti zdravo i mlado.
Karl.
Trebaš otići kod svog prijatelja u bolnicu za hitne slučajeve.
Potrebna nam je ženska osoba, žrtva iznenadne smrti. Možeš li?
Ako mi obećate tisuću kruna.
Bit će zarađene i barun će ti platiti.
- Da, da. Idi i nabavi srce. - Pokušat ću.
Uvijek se događaju iznenadne smrti.
Uvijek.
Nabavit ću vam srce.
Ući ću u tu sobu, ući ću u tu sobu i izvadit ću svoj nož.
Naći ću je. Savladat ću je i ona će biti tu.
Gdje, pitam vas? Gdje će biti ona?
Tisuću kruna.
Savršeno kuca. Kao živo.
- O, kada bih to samo mogao održati, dok... - Bilo je vrlo svježe.
Gdje si ga nabavio?
Dao sam oružniku 50 kruna.
- Kojem oružniku? - To je bio...
...policijski slučaj. - Da, vrlo tužno.
Samo, nemamo vremena za to sada. Mogu li ja učiniti nešto?
Ne, ne, ne! Bolje radim sam.
- Radi. - Gdje je Elizabeth?
- Jeste li je doveli? - Ona čeka. Ja čekam.
Iscrpljen sam. Moram spavati.
Radi. Završi. Onda spavaj.
Ali, ne mogu raditi ovako. On mora otići. Maknite ga.
Smirit ću ga na kratko.
Piće.
Dobro.
To će te ušutkati.
Elizabeth-mrtva je.
Elizabeth je živa i zdrava.
- Ne vjerujem vam. - Imam dokaz.
- Dokaz? - Za par trenutaka,
javit će vam se s mjesta na kojem je kroz ovaj električni stroj.
- Gdje je ona? - Nedaleko odavde.
Govorite, a ona će vas čuti i odgovoriti vam.
Da, da, ovdje Henry.
Henry, da, na sigurnom sam. Ali, o, Henry, koliko dugo? Dođi po mene. Ja sam u...
Elizabeth? Elizabeth!
- Otišla je. - To je sve za sada. Ali, čuli ste je.
Da, živa je.
Čim naš posao bude dovršen, ona će vam se vratiti.
Srce sada kuca pravilnije.
Da, već kuca devet sati.
Ne još, ali uskoro...
- A mozak? - Savršen i već na svom mjestu.
- Onda smo skoro spremni. - Skoro.
Da sada stavimo srce?
- Da. - Ludwig.
Sada kuca sasvim ujednačeno.
Donesite ga.
- Oluja počinje. - U redu.
Zrak je prepun elektriciteta.
Bit će to izvanredna oluja.
Mi ćemo biti spremni.
Zar nije zadivljujuće, Henry, da se ovdje zamotan nalazi
umjetno razvijen ljudski mozak?
Svaka ćelija, svaka konvolucija je spremna, čeka svoj predstojeći život.
Pogledajte. Oluja dolazi preko planina.
- Uskoro će biti ovdje. - Zmajevi! Jesu li zmajevi spremni?
- Da. - Podignite ih čim dođe vjetar!
- Požurite, požurite! - Zmajevi, pripremite zmajeve!
Ludwig!
On želi zmajeve!
Povucite se.
Pažljivo na krovu!
Veliki difuzer!
Žice! Spustite žice!
U redu. Zaustavite poluge. Dolazim gore!
- Sada pustite zmajeve! - Ti preuzmi drugi, Ludwig.
- Da li ste uspostavili vezu? - Da.
Pripremite se!
Pusti prvog!
Pusti ga!
Dolazi gore!
Vrati se. Idi dolje!
Vrati se!
Ne! Makni se! Frankenstain!
Makni se! Makni se!
Ne približavaj mi se!
Makni se! Nemoj! Ne! Ne!
Nemoj! Nemoj!
Podignite kozmički difuzer.
Maknite pojaseve difuzera.
Živa je! Živa!
Frankensteinova nevjesta.
Prijatelj?
Makni se. Makni se.
Ona me mrzi. Kao i drugi.
- Pazite! Poluga! - Makni se od te poluge!
Sve ćeš nas raznijeti!
Henry!
Otvori vrata! Henry!
- Makni se! Makni se! - Neću, ako ti ne dođeš!
Ali ne mogu ih ostaviti! Ne mogu!
Da, idi! Ti živi!
Idi!
Ti ostani.
Mi pripadamo mrtvima.
Draga, draga.